Lujo Vojnović – Hrvatska internetska enciklopedija

# Lujo Vojnović

Izvor: Hrvatska internetska enciklopedija
More actions

Lujo Konstantinov Vojnović (Split, 15. travnja 1864. – Zagreb, 18. travnja 1951.),[1] hrvatski dubrovački pravnik, diplomat, književnik i povjesničar, član srbokatoličkog pokreta. Poznati književnik Ivo bio mu je stariji brat.[2]

## Životopis

Provodio je vrlo buran život po južnoslavenskim dvorovima i drugdje. Godine 1898. postaje osobni tajnik crnogorskoga knjaza Nikole Petrovića, a 1899. ministar pravde Crne Gore i njen opunomoćeni predstavnik u Vatikanu. Posebno uspješna njegova misija u Vatikanu bila je pobjeda Crnogoraca u tzv. svetojeronimskoj krizi 1901. godine. Iz Vatikana je na zahtjev Austrije pošao 1903. U razdoblju od 1904. do 1906. bio je u Beogradu odgajatelj kneževića Aleksandra Karađorđevića, nakon toga voditelj Ferdinandove knjižnice u Sofiji,[3] u rangu ministra. Godine 1912. ponovno je bio predstojnikom ureda (sada kralja) Nikole Petrovića na Cetinju; 1913. predstavnik je Crne Gore i potpisnik na Mirovnoj konferenciji u Londonu. Uoči Prvog svjetskog rata pobjegao je preko Skadra u Srbiju; godine 1915. bio je specijalni izaslanik vlade Nikole Pašića u misiji u Rimu, odakle je bio potjeran, pa 1917. odlazi u srpsko poslanstvo u Pariz. Godine 1919. bio je delegat Kraljevine SHS na Mirovnoj konferenciji u Parizu. Bio je postojan Srbin katolik umjerenih političkih pogleda. Kao povjesničar nekritički prikazivao povijest južnih hrvatskih krajeva: Dalmacije i Dubrovnika.[4]

## Djela

- Dubrovačke elegije (1898.)
- Pad Dubrovnika (1908.)
- Književni časovi (1912.)
- Dubrovnik: jedna istorijska šetnja (1907.)

## Povezani članci

- Ivo Vojnović
- Konstantin Vojnović

## Izvori

1. Tolja, N: Dubrovački Srbi katolici - istine i zablude, Dubrovnik, 2011.

1. ↑ www.rastko.rs, "Admirali i generali Vojnovići u ruskoj vojsci"
2. ↑ Hrvatska enciklopedija - Vojnović, Lujo, pristupljeno 3. studenoga 2015.
3. ↑ runeberg.org, norveška enciklopedija iz 1921. o Luju Vojnoviću
4. ↑ Hrvatski leksikon L-Ž, Naklada Leksikon d.o.o., Zagreb, 1997., str. 661.

## Dodatna literatura

- Zoran Grijak, Stjepan Ćosić, Figure politike. Lujo Vojnović i Robert William Seton-Watson, Hrvatski državni arhiv, Zagreb, 2012. ISBN 9789537659097
- Zlatko Kudelić, Intelektualci na marginama visoke politike, PILAR - časopis za društvene i humanističke studije, Godište VII. (2012.), broj 2 (14)

## Vanjske poveznice

- Hrvatska enciklopedija - Vojnović, Lujo

Dobavljeno iz "https://enciklopedija.cc/index.php?title=Lujo_Vojnović&oldid=442183"